Kreći!
Što je to? -To je čovjek.
Mrtav je? -Piše.
Ponovi. -Piše bilježnicu.
Taj čovjek nije bio lud, radio je dok su šrapneli padali oko njega
jer nije mogao čekati. Sadržaj te bilježnice je bio previše važan
da bi bio napisan kasnije. Morao je to napraviti kada mu um diktira,
nije mogao prekinuti ni na sekundu.
Što je bilo tako važno za što bi riskirao život?
Što je pisao što ga je spriječilo da pobjegne kao što bi bilo tko drugi napravio?
Traktat logičke filozofije
Najutjecajnije filozofsko djelo dvadesetog vijeka.
Taj vojnik se zvao Ludwig Wittgenstein,
čovjek koji je postavio granice naših misli.
Pokušao je riješiti sljedeću enigmu:
MOŽEMO LI SPOZNATI ISTINU?
Svi veliki mislioci su odredili izvjesne tvrdnje koje nitko ne može pobiti
kao to da su dva i dva četiri. Da bi spoznao tu istinu, on je
koristio matematičku logiku. Koje je bolje sredstvo u
postizanju tvrdnja od zajedničkog jezika oslobođenog ljudske strasti?
Napredovao je polako koristeći jednadžbu za jednadžbom sa
izuzetnom metodom dok nije došao do zastrašujućeg zaključka.
Ne postoji istina izvan matematike.
Nema načina naći apsolutnu istinu, neoboriv argument koji može
pomoći u odgovoru na pitanje čovječanstva.
Stoga, filozofija je mrtva jer pošto ne možemo govoriti, onda moramo šutjeti.
UBOJSTVA NA OXFORDU
Ne dodirujte to, molim vas. - To je enigma mašina?
To je kopija, original je u carskom ratnom muzeju u Londonu.
Oprostite što sam se ušuljao, vrata su bila otvorena.
Naravno, nisi očekivao valjda da te dočekam na ovim nogama.
Ja sam... -Martin, naš novi učenik preko oceana.
Ovaj čovjek na slici sa vama je? - Alan Turing, čovjek koji je
dešifrirao šifru enigme. Zahvaljujući njemu smo pobijedili u ratu.
Jadan čovjek, umro je od otrovne jabuke, čudno, kao Snježana.
A onaj sa lijeve strane? -Moj muž Harry.
Harry Eagleton, razvio je koncept parcijalnih dimenzija.
Zaslužio je Nobelovu nagradu, ali se nije želio ulizivati političarima.
Nikada nije imao mnogo prijatelja. - Imao je bar jednog, Arthura Seldoma.
Jadničak, provodio je dane sređujući Harryeve papire.
Radio je za jednadžbama bez ručka ili večere.
Eagleton je bio mentor za njegovu doktorsku tezu u vezi sa logičnim serijama šezdesetih.
Vidim da si se pripremio. -Znam sve što se može znati o Arthura Seldomu.
Zapravo, zato sam i ovdje. - Znam na što misliš, on je jedinstven.
Svaku nagradu i priznanje koju je dobio za ove godine je prava radost.
Pažljivo, majko inače će se tvoja tajna otkriti. -Koja tajna?
Da si nakon tatine smrti željela se udati za njega.
Kako se usuđuješ, to nije istina, uvijek mi je bio kao brat.
Samo zato što nije bilo mogućnosti da bude nešto drugo. -Beth?!
Nema sumnje da je prof. Seldom genije, ali se u određenoj oblasti
ne razlikuje od ostalih muškaraca, voli mlade djevojke.
Beth, prestani biti tako prkosna. - Oprosti, majko.
Ne mari za dvije stare i ogorčene svađalice.
Hvala što me smatraš istom. - Oprosti, ti si?
Poslao sam faks prije nekoliko tjedan za izdavanje sobe.
Ti si učenik. -Pokaži mu sobu.
Da sam znao, obukao bih smoking, izgledaš predivno.
Moja kćer večeras ima koncert. - Koncert?
Sviram čelo u Sheldonianu. - To je lokalni amaterski orkestar.
Nismo londonska simfonija. - Volim čelo.
I ja, vjerojatno jer samo to mogu maziti ovih dana.
Beth, preplašit ćeš mladića. Moja se kćerka ne namjerava
zadržavati dugo, težak karakter.
Obigravanje starice na pragu baš i ne pomaže. -Nazivaš me njuškalom?
Ne, majko, ti samo želiš da me zaštitiš, zar ne? -Naravno.
Moja majka misli da ne treba vjerovati čovjeku ako nije preživio rat.
Moja kćerka misli da sam malo poludjela. Zna da sam u pravu.
Nacisti su mijenjali kotačiće na prokletoj mašini svakog dana
ali smo šifru stalno morali dešifrirati, onda nisu postojali kompjuteri.
Računalo se ručno. -Mora da ste bili vrlo mladi.
Moram krenuti. - Hoćeš partiju Scrabblea?
Ovdje ti je kabinet, vjerujem da će ti biti prijatno. -Savršeno je.
Trebaš naći mentora za tezu. - Već imam nekoga na umu, Arthura Seldoma.
Tvoji roditelji? -Da.
Baš američki, to je blizu plaže. - Ne, to je pustinja, Arizona, tu živim.
Stvarno? Divno. Svi kabineti se dijele, tvoj kolega je također preko oceana.
Sigurno ćemo se lijepo slagati.
Shvatit ćeš da profesor Seldom sada radi samo kao istraživač.
Koledž mi je rekao da mogu biti mentori. - Tko ti je to rekao?
Imam faks, evo.
Shvaćam, moram reći da je gđa Keeman bila previše optimistična, a i ne radi više.
Mora postojati neki način, ako porazgovaram sa njim.
Slobodno pričaj sa kim želim. Moram te upozoriti da on ne voli spontanost.
Predlažem ti da pristupiš svom studiju ozbiljnije, naći ćeš
izuzetne mentore među našim osobljem koji će razumjeti prirodu tvog rada.
Ne iskaljuj se na zidu. -Zid? Ne pričaj mi o tome, tako sam
dospio u ovaj jebeni grad. Oprosti, samo sam se ispuhivao.
Barem dođu dobro za rađenje domaćeg. -Samo se spašavam
15 godina vježbe. Računam gdje trebam trčati zavisno od toga
gdje odskoči lopta i u kojoj visini napravi kontakt sa mojim reketom.
To mi olakšava. Evo.
Vidiš? Uspijeva. -Što bi bilo da igraš protiv neke osobe?
Bilo bi više promjenjivih, ali bi bilo moguće projektirati.
Molim te. -Odlično.
Daj mi vremena nakon promislimo moje kalkulacije. -U redu.
Hvala za razbijanje.
Želiš i dalje da se ispuhuješ sam ili želiš društvo?
Srijeda, u isto vrijeme? -Donesi pravi skvoš reket, mnogo olakšava stvari.
Vidim da brzo shvaćaš lokalne običaje. -Trudim se.
Možda ti ona pomogne sa doktorskom tezom jer ujače Arthur ne dolazi u obzir.
Ne može se ništa učiniti? -A ako predlažeš da moja majka popriča
sa njim, zaboravi. -Nisam predlagao ništa.
Očekuješ da ti povjerujem da si slučajno izabrao ovu kuću?
Ništa nije slučajno. Istina je da sam želio upoznati tvoju majku, ali
ne da je i iskoristim. -Nema razloga za ispričavanje, volim vidjeti
ljude kako idu za onim što žele. Voljela bih da sam više kao ti.
Ne propuštaš mnogo, vjeruj mi. - Stvarno?
Dođeš sam iz druge zemlje i odmah si se sprijateljio sa djevojkom.
Sa dvije, nadam se. Bar sam tako mislio do prije neki tren.
Nije samo to, sretan si. Ne treba te gledati da bi se to vidjelo.
Trudim se. -Kako uspijevaš?
Lako je, samo pusti da sve ide. - Što ako krene loše?
Radije bih griješio nego ne radio ništa, radije da pogriješim nego da propustim.
Meni uspijeva, probaj to.
Samo malo.
Ovo bi ti bilo zanimljivo, Seldom drži predavanje o svojoj posljednjoj
knjizi na faksu 24. To ti je velika prilika.
Nema načina naći apsolutnu istinu, neoboriv argument da bi
se odgovorilo na pitanja čovječanstva. Filozofija je mrtva.
Jer ne možemo govoriti onda moramo šutjeti.
Izgleda da netko želi da govori. Ne slažete se sa Wittgensteinom.
Ili ste našli kontradiktornost u argumentima traktata ili
imate apsolutnu istinu da je podijelite sa nama.
Vjerujem u broj isječaka.
Oprostite, nisam razumio u što ste rekli da vjerujete?
U broj isječaka, zlatni odjeljak, Fibonaccijeva serija, suština
prirode je matematička, postoji skriveno značenje iza stvarnosti.
Stvari su organizirane po modelu, shemi, logičnoj seriji.
Čak je i pahulja uključena u čudnu osnovu i strukturu
i ako uspijemo otkriti tajno značenje brojeva, znat ćemo
tajno značenje stvarnosti.
Impresivno.
Prevedeno na kraljičin engleski suočavamo se sa svježom, probuđenom
obrambenom matematikom kao da su brojevi ideje prije postanka
u stvarnosti, ali to nije ništa novo. Od kako je čovjek sposoban
da izračuna misli i materiju namjerava da potvrdi entitet u idejama jer
ne može podnijeti saznanje da čisto apstraktno postoji
samo u našem mozgu.
Ljepota i harmonija pahulje. Tako je slatko.
Leptir koji leprša krilima i uzrokuje uragan na drugoj strani svijeta.
Desetljećima slušamo o tom prokletom leptiru, ali tko je predvidio uragan?
Nitko!
Recite mi, gdje je ljepota i harmonija u raku?
Što natjera ćeliju da odjednom odluči da se pretvori u smrtonosne metastaze
i da uništi ostale stanice i zdravo tijelo? Zna li itko?
Ne, jer bi radije mislili na pahulje i leptire.
A bol, rat? Ta knjiga, zašto? Jer nam je potrebno da mislimo
da život ima smisao, da se sve vodi logikom, a ne pukim slučajem.
Ako napišem dva, četiri i šest, osjećamo se dobro jer znamo
da je sljedeća osmica, možemo je predvidjeti, nismo u rukama sudbine.
Na žalost, ovo nema veze sa istinom, slažete li se?
To je samo strah. Tužno. Eto vam.
Ti mora da si Martin, napokon se srećemo. Ne shvaćam, odlaziš?
Da, bila je to velika greška. - Stvari nisu ispale kako si očekivao.
Nisu, naravno da nisu.
Nadam se da tvoja odluka nema veze sa prof. Seldomom?
Vijesti brzo putuju na Oxfordu. - Mi smo seoce tračeva.
Mislim da griješiš sa njim, on je bio najbolji u svoje vrijeme, ali
sada samo želi prodavati knjige, kao ove seronje. -Baš si obožavatelj.
Imam njegovu uramljenu fotografiju u svojoj sobi. -I tebe je odbio?
Radije bih iskočio kroz prozor nego od njega tražio pomoć.
Ne želim imati ništa sa njim ili sa njegovim knjigama,
preferiram pregled čitalaca.
Imamo knjigu koju ste željeli.
Do vraga!
Što ti radiš ovdje? -Živim ovdje, koji je vaš izgovor?
Došao sam posjetiti staru prijateljicu. - Oprostite zbog onog od ranije.
Ne ispričavaj se, pričam gluposti, pretjerujem kada imam publiku.
Istina je da sam samo htio privući vašu pozornost. -Uspio si.
24.09.1993, inspektor Petersen istražujem ubojstvo Julie Eagleton.
Prema ovom izvješću vi i prof. Seldom ste otkrili tijelo u isto vrijeme.
Da, zajedno smo ušli u prostoriju. - Vi ste njegov učenik?
Ne. -Radite za njega? -Ne.
Možete li objasniti zašto ste tamo bili zajedno? -Ne mogu.
I ja sam bio iznenađen što sam ga vidio tamo.
To je bila slučajnost. -Izgleda da je tako.
Da li je ovo prvi put da ste ga vidjeli? - Ne, na konferenciji jutros sam mu
postavio nekoliko pitanja. - Kakva? -Matematička.
Nisam slučajno otišao do gđe Eagleton danas, otišao sam tamo jer
mi je ubojica to rekao. - Upozorio vas je?
Da, dobio sam poruku tijekom konferencije. -Što je pisalo?
Samo jedna rečenica. "Prva u seriji" napisano velikim slovima.
Ispod je stajala adrese gđe Eagleton i vrijeme. -Možemo li je vidjeti?
Ne. -Zašto? -Bacio sam je.
Bacili ste ključni dokaz? - Da objasnim.
Nakon konferencije potpisujem primjerke i kada završim, uputio sam se kući.
Tada sam shvatio da mi je adresa u poruci poznata.
Ali mi nije ni palo na pamet da bi se nešto ovako moglo dogodi.
Bilo je prekasno kada sam stigao tamo.
Trebamo pozvati policiju. - U pravu si, pozovi ih.
999. -Zovem da prijavim smrt. Cunliffe Close broj 3. Starica je, hvala.
Što misliš da se dogodilo? - Ne znam.
Trebamo pričekati vani, bolje da ne diramo ništa, nije trebalo
ni da upotrijebim ovaj telefon. - Pokušaj izoštriti pamćenje,
sve što vidiš, trenutak je bitan. - Igrala je Scrabble kada se dogodilo.
Je li igrala sama? - Da, ima oba slova x kod sebe.
Mislite da je ubijena? - Ne vidim drugu alternativu.
Tko god je ubio namjeravao ju je uguši jastukom dok je spavala.
Probudila se, borila se, on je pritisnuo jače, koristeći obije ruke.
Lomi joj nos i kreće krv ili je žena koristeći koljeno za dodatni pritisak.
Kada je ubojica sklonio jastuk i vidio krv, bacio ga je na
komodu i ne trudi se da išta vrati na mjesto. Vjerojatno se bojao.
U knjizi koju sam predstavljao na konferenciji, na žalost, uspoređujem
logičke serije sa serijskim ubojstvima. Od njenog objavljivanja dobio sam
desetine apsurdnih pisama zato sam malo pažnje pridao ovom.
Sigurni ste da ste ga uništili? - Bacio sam ga na ulicu.
Gdje? -Negdje blizu kazališta.
Skote, baci se na to, možda je još uvijek tamo.
Smetlari su već prošli tuda. - Nije bitno, ako treba
pretražit ćemo i smetlarski kamion. Još nešto što vam je privuklo pozornost?
Ispod teksta je bio rukom nacrtan krug, savršen, u crnom.
Ove veličine otprilike.
Krug kao potpis? -Gotovo sam uvjeren da je to bio simbol.
Prvi element logičke serije. - Oprostite na mom neznanju.
nisam bio u školi kada su učili logičke serije.
To je grupa elemenata koji idu jedan za drugim prateći pravila.
Može biti 1234 ili 2468 ili je to Fibonaccijev niz.
Fibonacci? -Matematičar, svaki element je zbir prethodna dva.
1,1, 2, 3, 5, 8, 13. -Ipak ne vidim vezu među ubojstvom i tom nizu.
U mojoj knjizi iznosim teoriju da ubojstvo počinjeno iz interaktivnih
razloga ne postoji u stvarnom svijetu.
Šablona koji prati serijski ubojica je okrutan, monoton i ponavlja se.
Slučajevi se mogu analizirati psihološki ne logički.
Mislite da ubojica ubija da bi vam nešto dokazao.
Da, na žalost, ubojica želi da mi pokaže da griješim da pokaže
da je inteligentniji od mene i da me može pobijediti u mojoj igri.
Nekako je znao za moje prijateljstvo za gđom Eagleton i odlučio je početi odatle.
Kako objašnjavate ovaj krug? - Ne postoji neodređeniji simbol.
Može značiti bilo što. - Mislite da će biti još jedno ubojstvo?
Bojim se da je tako. A ako ne otkrijemo na vrijeme, moglo bi biti više.
Znali smo da će umrijeti jednom, ali ne nikada ovako.
Doktori su joj da li šest mjeseci života prije pet godina.
Zahvaljujući Bethinoj njezi imala je dodatno vrijeme, to je bio blagoslov.
Možda je zato ubojica izabrao nju. - Kako to misliš?
Ako želi dokazati nešto čisto intelektualno možda ga ne zanima sama smrt.
Možda je cilj da nanese što je manje zla. Izabrao je nekoga tko je trebao umrijeti.
Vjerojatno je znao da se gđa Eagleton liječi. -Svake tjedna je išla u bolnicu.
Mogao je tamo da sazna za njenu bolest i to ju je činilo savršenom žrtvom.
Nastavi. -Da joj nije slomio nos, djelovalo bi kao prirodna smrt.
U tom slučaju biste samo vi znali što se dogodilo. -Policija se ne bi miješala.
To bi bio osobni izazov, ubojstvo koje gotovo da nije ubojstvo.
To ima smisla, što misliš da će napraviti slijedeće?
Pokušat će biti pažljiviji, počinit će ubojstvo koje kao da to nije.
Neprimjetno ubojstvo.
Oprosti me.
Oprostite, moram prvi porazgovarati sa gđicom Eagleton i reći joj loše vijesti.
Hvala.
Reci mi da si ti našao tijelo. - Oprosti, tražili su da se sjetim detalja.
Nema problema razumijem. - Sigurno ti je teško bilo prolaziti kroz ovo.
Dva sata ispitivanja, logično je da sam ja glavni osumnjičeni.
Oni su ti rekli to? -Nisu morali. Ne trebaš biti detektiv
da shvatiš da ja dobivam ovim. - Brinula si se o njoj godinama,
Seldom mi je to rekao. -Pet godina čekam da crkne.
Oprosti što sam takva, ali ako je itko želio da se ovo završi, to sam bila ja.
Znaš li kako je probuditi se svakog jutra i pitati se kako je imati svoj život.
Nisam je mogla napustiti, bila mi je majka. Imala je rak, ali je to
trebalo biti pitanje mjeseci.
Ako želiš da umre osoba o kojoj se brineš znaš da u sebi imaš nešto zlo.
Mrziš sebe zbog takvih misli. Kao da si pokvaren iznutra.
Ne trebaš se brinuti, Seldom je dobio poruku, netko ga je upozorio da
će se to dogoditi i prijeti da će to ponoviti. -Tko? -Nitko ne zna.
Morala sam otići u mrtvačnicu vidjeti tijelo. Oči su joj bile otvorene.
Ne misli o tome.
Ne mogu spavati gore večeras, mogu li ostati s tobom?
Žao mi je. -Ne treba ti biti, U redu je.
Mogu zamisliti što misliš o meni, tako me je sramota. -Beth, nemoj ići.
Čestitam, ime ti je u novinama sa Seldomom.
Ubio si staricu da privučeš pozornost. Ne tako brzo.
Prijatelj ti ima sreće, uvijek tako blizu nje, ali nikada ga ne takne.
Prije trideset godina je njih četvoro putovalo zajedno. -O čemu pričaš?
Muž gđe Eagleton i Seldomova žena su poginuli, pogodi tko je vozio?
A sada je umrla i starica, troje je palo još jedan je ostao.
Ovo je gđica Scarlet i ona je u dnevnoj sobi, znamo da se tamo dogodilo ubojstvo.
I da je izvršeno jastukom, pošto ga nemamo iskoristit ćemo ovaj nož.
Kladim se da je gđica Scarlet ubijena u dnevnoj sobi sa nožem.
- Što ti misliš? - Clu ne spada u moj studijski program.
Clueudo. Preporučen je na policijskim akademijama.
U novinama Beth se pojavljuje kao glavni osumnjičeni.
Policija zna sve činjenice.
Zaboravljam da razgovaram sa prvakom univerzalne logike. Hvala.
Ti i policija mislite da je moguća demonstracija istine.
Na osnovu aksioma i opravdanih razloga možete stvoriti zaključke, zar ne?
Siguran sam u to kao da je i danas srijeda. -A ako kažem da su svi
Englezi lašci, istina, laž ili je nemoguće dokazati.
Postoje matematičke formulacije koje se ne mogu ni dokazati niti
odbiti počevši od aksioma, neodredljivi prijedlozi. -Upravo tako.
Čak i u svijetu matematičke čistoće postoje nedokazive stvari.
Ali to ovdje nije slučaj. - Postoji jaz između istine i onog
što je dokazivo. Nikada ne možemo biti uvjereni u sve činjenice fenomena
jer djelovanje samo jednog može promijeniti sve. Čak i da znamo da se
ubojstvo odigralo u dnevnoj sobi sa nožem i da je tamo bila gđica Scarlet
i sa njenim otiscima na nožu ne možemo tvrditi sa potpunom
uvjerenošću da je ona počinila zločin. - To je vjerojatno 99%, za ime Boga.
To je apsolutna uvjerenost, to je mišljenje..
Imali bismo je ako bismo vjerovali svjedoku ili vidjeli to svojim očima.
Vjerujem svojim očima.
Bez komentara. -Stvari su nam pred očima, ove ploče postoje ili i to poričete?
Ne možete. -Siguran sam da Heisenberg nije bio uvjeren. -Fizičar?
Pokušao je napraviti atomsku bombu za naciste, ali nije bio poznat po tome.
Ovo je ispit. Heisenbergov princip neuvjerenosti. -Pogodak!
Gđica Scarlet je sada elektron i motriš je kroz ključanicu
ili čestični ubrzivač i svaki put će ona promijeniti svoj izgled ili poziciju.
Jer je motriš mijenjaš joj atomsko stanje, a to? -Ne zbunjujte me trikovima.
Beth nije elektron, a nije ni gđa Eagleton. -Stvarno misliš da je kriminalna
istraga pouzdanija od fizike ili matematike?
Postoje neoborive činjenice. - Za ime Boga, možeš li to ugasiti na minut?
Na žalost, policija nije našla poruku. Nemamo materijalnih dokaza.
Ako taj psihopat pobijedi i ako ubije ponovno, proglasit će Beth krivom.
Voljela bih da znam koga toliko mrziš. -Sebe.
Sve je bilo u novinama, nisi kriv ni za što. -Najgore je, ovo je blamaža,
zahvaljujući smrti te žene, išao sam na ručak sa Arthurom Seldomom.
Ranije nije znao da postojim. Žao mi je što se to dogodilo, ali
se u isto vrijeme osjećam sretno. Nikada u životu nisam tako uživao u sebi.
Sat sa Seldomom je kao cijeli život sa bilo kim drugim.
Nema ništa blamirajuće u tvojim osjećanjima. -Sigurna si u to?
Provedi sat sa mnom.
Hoćeš nešto za piće? - Ne. -Odlično.
Što je bilo? -Ništa, oprosti.
Seldom? -Čudno da tebe zanima matematika.
Ne, zanima me autor, on mi je dao. -Poznaješ Seldoma?
Da, viđam ga svakog dana. Svaki dan posjećuje prijatelja u bolnici.
Jednog dana smo počeli pričati i dao mi je knjigu. -To je sve?
Ljubomoran si? -Može ti biti otac, čak i djeda.
Samo volim misteriozne romane. Bio je ovdje, nasmijali smo se.
Dala sam mu nekoliko knjiga i on je meni dao svoju. To je zločin?
Naravno da ne.
Možeš li prestati misliti o njemu, molim te.
Ne shvaćam što mi nije rekao sa čim da počnem.
Što želiš, spisak svih ljudi koji su bili ovdje? -Ne. -Dobro je.
Sve što pročitaš u novinama je laž. Znaš to?
Ne obraćam pozornost. - Pročitao si novine?
Ne sve. -Samo ostane pod krstom i onda ide na treću, ali bar tijelom i
dušom, kako kažu. Jeo je ribu. Tako je proveo 40 dana.
Mora da je jedva čekao da ode u raj.
Čekaj, on je bio terorista. Cijeli život je bio revolucionar.
Znaš li zašto se vratio iz mrtvih? - Teoretski... -Isus se vratio
da se osveti svojim ubojicama, kao u horor filmu, ali to nije lijepo.
Sada možete ući, kćerka vas očekuje. Što ti radiš ovdje?
Imao sam potrebu da te vidim, to je sve. -Lažeš.
Kako znaš? -Došao si vidjeti Seldomovog prijatelja.
Vidjela sam ti lice kada sam ti rekla. Kako ćeš objasniti što radiš ovdje?
Reći ću da sam došao vidjeti tebe. -Ljigavče.
Tko je taj tip, lud je? -I ti bi bio da ti kćerki treba transplantacija, a
ne možeš naći donatora. Dvoje ljudi bi bili kompatibilno, ali
su obitelji odbile. Čak hoće i da se ubije da bi joj dao svoja pluća.
To je ludo. -Ludo je dati život za nekoga koga voliš?
Zove se Kalman, jedan od mojih najboljih učenika. Brzo je zaključivao,
jasan u izlaganju. Dizajnirao je test inteligencije, ja sam
ga potaknuo da proučava logičke nizove. Unio se do opsesije.
Sam je označavao testove i otkrio je nešto zanimljivo.
Neki testovi su bili savršeni, većina je imala nekoliko grešaka.
Ali je postojala treća grupa, odgovori su bili apsurdni, nasumice, nerazumljivi,
onako kako bi napisao luđak. Kalman je razgovarao sa učenicima
iz te kategorije. Odgovori koje je smatrao apsurdnim su zapravo
bila druga moguća rješenja i savršeno točna da se nastavi niz.
Samo sa neograničenom kompliciranom potvrdom. Inteligencija ovih đaka
je išla izvan konvencionalnih rješenja i sa mnogo daljim dosegom.
Onda sam mu morao reći lošu vijest . - Wittgensteinov paradoks.
Kalman je proučavao ono što je Wittgenstein našao desetljećima ranije.
Nizovi 2, 4, 8 i da ga prati 16, ali i 10 ili 7004.
Uvijek je moguće naći pravilo ili potvrdu koja dopušta nizu
da se nastavi bilo kojim brojem, sve zavisi koliko je komplicirano pravilo.
Shvatio je da ne može vjerovati tablici sa množenjem broja dva.
Cijeli život mu se pretvorio u mašinu besmislenih brojeva.
Normalne misli je vodila određena brazda urezana u naš mozak
ostavljajući trag i preskakanje sa mišljenjem bez ograničenja.
Kalman je odlučio krenuti čudnom stazom, počeo je isprobavati
svoje testove u psihijatrijskoj bolnici na lobotomiranim pacijentima.
Postojala je izuzetna sličnost između tih simbola i rezultata testova vrlo
nadarenih osoba. Nazočio je čistoj misli, bez brazdi.
Ali nije mogao to razumjeti. Problem je bio njegov mozak.
Sve je gledao izvana, da bi razumio simbole morao ih je vidjeti iznutra.
Postojao je samo jedan način da to uradi, da izbriše brazde.
Možda djeluje groteskno, ali ne i osobi kojoj je rečeno da umire od raka.
Kosti su mi trunule kao drvo koje se izjeda.
Nadao se samo amputaciji udova, jedan po jedan.
Bio je euforičan, smijao se kao netko tko bi otkrio nešto nevjerojatno
i ne može obuzdati radost. Tada sam shvatio da mi je prijatelj poludio.
Želio je da izvrši lobotomiju nad sobom, ali je bio problem
da se postara da ne bude oštećenje mozga.
Morao je prerezati lubanju i posegnuti za mozgom sa malim harpunom,
tražio je moju pomoć i ja sam odbio iako sam obećao da ću
pokušati skupiti poruke koje je pisao sa druge strane.
Koristio je pištolj za čavle.
Što piše? -Simboli postaju sve nečitljivi, sve vrijeme nije nacrtao logični simbol
ili broj. -Što je to onda?
Četiri slova koja ponavlja iznova. Žensko ime.
Gdje si bio sinoć? -Beth, otkud ti ovdje? - Čekala sam te.
Žao mi je, izašao sam. -Mislila sam da osjećaš nešto prema meni.
Više od sažaljenja, ali sam pogriješila. - Naravno, prijatelji smo, želim ti pomoći.
To je gore nego da ti se gadim. Ne dodiruj me.
Što si ljubazniji to se osjećam više poniženom. -Ne želim to.
Onda se ponašaj prema meni kao prema ženi, ne kao prema djevojčici.
Sada nije vrijeme. -Sada je savršeno vrijeme za ovo. Što je bilo?
Sramota te je da te vide sa mnom. U redu je, ja sam mu majka, samo
brinem da radi domaću zadaću. - Tišina. Beth, čekaj.
Našao si ubojicu?
Da? -Lorna, ja sam, Martin. Znaš li nešto i Seldomovom prijatelju?
Kalmanu? Što je bilo? - Ubijen je danas u 14:15.
Čekaj malo.
Žao mi je, živ je. - Sigurna si?
Da, preda mnom je. -Ako nije on onda tko?
Izgledala bi kao prirodna smrt da nismo otkrili ovo.
To je intravenozna injekcija, a on nije primao takvo liječenje.
Koji otrov mu je ubrizgan? - Ne znamo, morat ćemo pričekati.
Znamo vrijeme smrti. -Baš kao što je pisalo u poruci.
Tako piše i na narukvici. - Gdje su našli leš?
U bolničkoj sobi prije nego što je donijet ovdje.
Svi ovi su umrli u proteklih nekoliko sati? -Neki su očekivani.
Ovo je glavna soba, bar nekoliko pacijenata umire svakog dana.
Znao je kuda se krećem što ga je ohrabrilo da počini zločin ovdje.
Da je htio da mi naudi ubio bi Kalmana.
Ili je mogao da vas vidi da ulazite u sobi i da ne zna koji je vaš prijatelj.
Pacijenti na ivici smrti.
Ubojstvo koje ne bi bilo otkriveno da nije bilo poruke.
Još jedan neprimjetan zločin. - Mogu li znati o čemu pričate?
Drugi znak daje trag kako se treba čitati, mogu to biti
figurativni prikazi ili semantičke ili sintaktičke kao geometrijske figure.
Možete li prevesti to? -Znanost može predstavljati stvari u stvarnom
svijetu ili da ne predstavlja ništa, da bude apstraktna.
Drugi simbol je genotip jer takva shema dopušta oba čitanja.
Možda je igra simetrije ili je jednostavno riba. -Juha, riba, desert.
Martine, poštuj inspektora, ništa ne treba previdjeti.
Da predložim slagalicu, koji je četvrti simbol u drugom nizu?
Nemam pojma. -I ti tog dana nisi bio na trenu?
Samo treba znati kako se gleda. Ova iluzija se naziva idiotskim nizom.
Svatko tko ga ne može riješiti... - Hvala, shvatio sam.
Ipak, smatram da se simboli trebaju držati matematike, a ne gastronomije.
Mislite da je umiješan matematičar? - Moguće, netko tko traži neko priznanje.
Ili netko tko nije matematičar, ali to želi biti. -Učenik?
Manje vjerojatno. Izvadi onaj drugi s lijeva.
Dugo nisam predavao. -Možete li nam reći što će biti treći simbol?
Previše mogućnosti, to je test na kom se ne želim okliznuti.
Čekati ćemo da ubije još jednu osobu jer ne možemo da dešifriramo
ovu prokletu slagalicu? - Baš je čupavo, zar ne?
Seldome? -Martine?
Zašto me pratite? -Ne pratim nikoga, a najmanje tebe.
Što radite ovdje? -Idem u restoran. Čudno ti je da idem na večeru?
I ja idem tamo. -To je apsurdno.
Oprosti, trebao sam ti reći da dolazi i Arthur.
Oprosti, ali meni smeta nazočnost ovog nikogovića. -Nikogovića?
Ne bi primijetio šalu i da te ošamari. Previše si ozbiljan za svoje godine.
Pozvao me je u bolnicu pa sam mislila da bi bilo najbolje da dođete.
Ne smeta mi, valjda vas nisam povrijedio. -I da jesi, ne bi ti priznao.
Kao djeca ste koja se tuku oko lopte. -Ti si lopta.
Ne, ja sam sestra koja će te isprašiti ako ne ušutiš.
Molim te.
Razgovarala sam sa forenzičarima. - I?
Nema traga otrovu. Što god da mu je ubrizgano potpuno je bezazleno.
Možda zrak? -Ne. - Pusti je da govori.
U pravu je, malo je vjerojatno. Da se to dogodilo, primijetilo bi se.
Ipak, postoji mogućnost da je tvar izvađena iz otrovne gljive Amanita Muscaria
Nema reagensa, to je tajna među forenzičarima. - Kako si to saznala?
Lorna zna da sazna ono što želi. Kuća joj je puna misterija ubojstava.
Ali vjerujem da znaš to do sada. - Znam.
Iznenađuje me da nisi iscijedila sve informacije iz Martina.
Martin je dobar momak, zna da ne smije nikome reći ono što
ste rekli policiji. -Ipak si na listi osumnjičenih.
Ja? -Što si iznenađena? Oba ubojstva su povezana sa bolnicom,
mogla si ući u sobu i ubrizgati supstancu za koju znate samo ti
i forenzičari. -To je smiješno, nema motiv.
Od sveg znanja, ovaj jaz je najklizaviji, pazi se.
Ni ne počinji sa tim.
Treba reći da je naš odnos napredovao čisto intelektualno.
I kada se završio, bilo je sve osim sportskog. -Ako ne umukneš, ubit ću te.
Vidiš, zašto ona nema motiv? - Tako si grozan, uživaš da se
igraš sa ljudima.
Razumiješ sada, svaka formulacija je točna u nizu jer uvijek možemo
naći pravilo koje je opravdava.
Imam osam, sada mi daj četvrti.
Mladiću, nisi potpuni idiot. Jedan, dva, tri, četiri.
To je bilo lako. -Ubojstvo je neograničeno složenije.
Recite mi koji je treći simbol. Krug, riba, koji je treći?
Žao mi je, ne mogu. -Zašto ne, ne vjerujete mi?
Ne mogu potpuno, ne radi se o tome. Ako ti kažem, prestat ćeš misliti.
Možda smisliš nešto bolje od mene.
Ne, ima tu još nečega. Mogli ste reći policiji. Bolje išta nego ništa.
Tako je, postoji dobar razlog što nisam, uplašen sam.
Uplašeni ste? -Da, sve ovo je užasavajuće sa simbolima i slagalicama,
a iza svega je stvaran svijet. U pitanju su ljudski životi.
Ako pogriješiš u jednadžbi, izbrišeš to, nije problem, ali kada je u pitanju
život, nema povratka. U stvarnom svijetu svaka odluka, ma koliko
beznačajna, ima nepovratne posljedice. Tome me je bar život naučio.
Mlad si. Ja sam već platio visoku cijenu za svoje greške.
Zadrži ovo.
Što je to? -Treći simbol niza. Možeš ga otvoriti sada i imaš odgovor.
Ili možeš sam da dođeš do rješenja i da dokažeš da nisi idiot.
Hvala, gotovi smo.
Drago mi je da te vidim. - To je spektakularno.
Treba vidjeti sa vatrometom. - Ovdje?
To je proba za koncert Guya Fawkesa. - Guy Fawkes?
Sjećaš se petog studenog? - Ne sjećam se.
To će mi biti posljednji koncert, prihvatit ću tvoj savjet i odlazim.
Ovaj divni grad može gušiti. - Želim da odem negdje sa više svjetlosti.
Možda Španjolska ili južna Amerika. - Beth, želim se ispričati.
Ja sam kriva, malo pažnje, ti si mi je pružio i ja sam sve pokvarila.
Teško ti je, razumijem. -Sladak si, dolaziš na koncert? -Bit ću tamo.
Martine? Moram ti još nešto reći. Razgovarala sam sa Petersenom i
možda rekla više nego što je trebalo. - Zašto?
Postavljao mi je neka pitanja u vezi sa tobom. -Sa mnom?
Pitao je zašto si odabrao moju kući. - Što si mu rekla?
Istinu, da si opsjednut sa svim što ima veze sa Seldomom. -Što?
Nisam mislila da je važno, nećeš poreći da si opsjednut njime.
O čemu pričaš? -Pitao me je da li postoji veza među nama.
I ti si rekla... -Ono što se dogodilo. - Ništa. -To sam mu i rekla.
Bolje da ništa nisi rekla. -Znam, i odmah sam zažalila.
Ali sam bila ljuta na tebe i to mi je prvo palo na pamet.
Što si mu još rekla? -Da imam osjećaj da te ne interesiram ja
i da radije želiš biti sa Seldomom. -Do vraga!
Valjda neće tako glupo shvatiti ozbiljno. -Sve shvaćaju ozbiljno.
Neće tebe okriviti, to je apsurdno, da policija pomisli da si ti ubojica.
Da li postoji savršeni zločin? Godinama su pisci špekulirali o tome.
I ubojice, neki su uspjeli da to provedu u djelo kao Howard Green.
Green je bio ponizni krojač, dobro socijalno zbrinut, vodio je
dnevnik koji je policija pronašla u njegovoj kući. U dnevniku je
detaljno analizirao 14 načina da ubije ženu koju je mrzio
tajno i duboko. Neki načini su bili suludi, drugi brutalni, jedan ili dva izuzetni.
Green je odmah shvatio da glavna opasnost za kriminalca nije moguća
istraga činjenica iz prošlosti već problemi koji se mogu pojaviti u budućnosti.
Svaki alibi sadrži lažni element koji se pažljivo može otkriti.
Zaključio je da postoji samo savršeni zločin onaj koji se riješi pogrešno.
Da li je on ubio na kraju? - Ne, ona je ubila njega.
Jedne noći je našla dnevnik i izbola ga je kuhinjskim škarama.
Porota, užasnuta dnevnikom, je osudila ubojstvo kao samoobranu.
I proglasila je nevinom,
Proglašeni ste nevinom, slobodni ste.
Ne razumijem, kako je to savršeni zločin?
Nedavno je otkriveno da rukopis u dnevniku nije Howarda Greena.
Tko ga je napisao? -Ljubavnik njegove žene, krivotvoritelj umjetnina.
Ubojica ima 30-35 godina, iz srednje klase iz malog grada ili predgrađa.
Ima karakteristike pažljivog genija i vjerojatno neku vrstu fizičke mane.
Umišlja da njegovi talenti trijumfiraju i da može uništiti one koji ga ponižavaju.
Onda dolazi njegova velika prilika da napusti okolinu i da svoj prošli
svijet stavi iza sebe i ovdje se dogodilo nešto neočekivano.
Odbijen je, iz nekih razloga je izbačen iz mjesta za koje on smatra
da je njegovo pravom i suočava se sa činjenicom da se mora
vratiti u svijet iz koga misli da je pobjegao. - Bože moj, djeluje kao da ga žena osobno zna.
To je ludilo, nema osnovu. - Ne govorimo o psihopati.
Nema elemenata okrutnosti. Možemo reći da je nevin.
Psiholog naglašava da ubojica traži osvetu i divljenje.
Ubojstva su način da se dođe do vas, mješavina želje za osvetom
i mnogo veća želja da pripada vašem svijetu, želi da ga prihvatite.
Pokušava vam udovoljiti, kao da je u prvoj fazi zaljubljivanja.
Psiholog misli da je on potisnuti homoseksualac i da je zaljubljen.
Loša posjekotina, trebaju ti pogledati to. -Ne znam što...
Bar nisi rasuo vrelu kavu po hlačama, ja sam stručnjak za to.
Možemo nastaviti kasnije. - To ne bi bilo loše.
Možda pretjeruješ. -Policija pretpostavlja sve, sada
svaka formulacija može biti točna za njih. -Zvučiš kao Seldom.
U pravu je, i ja mogu biti osumnjičeni. -Kao i ja.
Kao svi.
Ne daj da ti Seldom uđe u glavu. Kada uđe, ne možeš ga izbaciti.
To se dogodilo tebi. Još si zaljubljena u njega. -To nije smiješno.
Oprosti, ali kao da je on svuda, ja nisam napravio ništa što on već nije
i izgleda mnogo bolje od mene.
Hoćeš da ti kažem da mi se ti više dopadaš, da se bolje ševiš od njega?
Ne, želim da me lažeš i da mi kažeš da sam inteligentniji.
Idi k vragu.
Ljuti me to što znam da nisam bio jedini za stolom koji te je kresnuo.
To je bilo davno. -On te pozove i onda ti potrčiš. Da bi te ponovno šutnuo.
Takva sam, baš kao i ti. Sada bolje da ideš.
Kada se sve ovo završi ne želim da znam za tebe ili Seldoma.
Ti si sranje kao i mi ostali. Mi smo prosječni.
Sve što mi možemo je da se napijemo i da zaboravimo.
Ostavi me na miru.
Za prosječne svijeta. Za balkanizam i glupost!
Cambridge nas je opet šutnuo. Što je?! U što gledate?!
Istina je, odustanite od matematike i pišite dječje priče. -Smiri se, idemo.
Jednog dana, Ludi Klobučar će izaći iz ormara i jebati hrpu vas u dupe. -Hajde.
O čemu pričaš? -Odakle si ti? Da ne ševiš sve oko sebe
da obratiš malo pažnje, shvatio bi.
Tko je Henry Wilkins? - To je Kennedyev ubojica.
Riješio je Bormatov Posljednji Teorem. - Tako se bar priča.
Demonstrirat će u naredna tri dana na tri konferencije na Cambridgeu.
Riješio je najteži matematički problem u posljednjih trista godina.
Znam da trebam biti tamo i pokazivati to.
Ja, Jurij Ivanovich Podorov. - Imaš tu demonstraciju?
Naravno da ne, ali bih je imao da mi je nije ukrao tvoj prijatelj Seldom.
To je u pitanju. -Ja sam shvatio da se Bormatova pretpostavka ne
može riješiti bez Taniyamine formulacije. Za svaki logički oblik sa
eliptičkom krivinom i gdje ima te krivine ima logički oblik.
Pijan si. -Jesam, ali tada nisam bio. Otišao sam do Seldoma
objasnio mu i tražio mu da mi pomogne da uđem na Cambridge, a znaš što
je rekao u vezi sa mojom idejom? Da je apsurdna.
Sada, zahvaljujući to malo apsurdnosti, Henry Wilkins će ući u povijest.
On radi na Bormatu tajno sedam godina. -Zašto tajno?
Jer je ukrao od mene, ali ne znaju kako napraviti, imaju pogrešan pristup.
Ali nije još dokazano. - Ne podcjenjuj me.
Na njihovoj si strani, svi ste protiv mene, pokušavate mi ukrasti ideje.
Nećeš mi čitati misli. Pomognite mi, pljačkaju me.
Pokušavaju me ubiti. - Ako ne ušutiš, ubit ću te!
Polako.
Prokletnici! Jebeni Englezi i njihovi maniri. Sjebu te.
Dobrodošao na zabavu. Sigurno ti nitko nije rekao za pravilo oblačenja.
Čovjek je bio prije svog vremena, htio je da digne u zrak
skupštinu sa kraljem i cijelom vladom unutra. Od tada
svakog petog studenog imamo civiliziranu proslavu gdje mu
spaljujemo sliku. Sada je teško reći da li se pamti njegova propast
ili izuzetna ideja. Govoreći o zavjerenicima. Iza mene, nekoliko redova
sjedi visok crni gospodin, sjećaš li ga se?
Da. -Prati me tri dana. On je jedan od Petersenovih ljudi.
I Petersen je ovdje. -Sjedi s naše desne strane, tamo sa kćerkom.
Trebamo porazgovarati o nečemu. Možda je...
Vidjeli ste ga? -Koga? - Podorov je imao nešto pod ogrtačem.
Pratim osumnjičenog u palači. Želim da svi slobodni ljudi uđu smjesta.
Bježi na krov. -Što ti radiš ovdje?
Naređujem! -Šuti i ostani dolje.
Što je ovo? -Martine, izdajice.
Ovo je samo klaun.
Što ti radiš ovdje? Vrati se pored Seldoma! -Odmah.
Pomaknite se, ja sam liječnik.
Ovaj čovjek je mrtav.
Uzrok smrti je gušenje. -Kako ga je mogao ugušiti tamo pred svima?
Prema doktoru je to bio spontani zastoj u disanju.
Beth kaže da je čovjekovo zdravlje bilo osjetljivo, operirali su mu
pluća prije nekoliko godina. Trebao je umrijeti prije nekog vremena.
Sa tim, umrli biste gotovo odmah ako vam netko omete disanje.
Nemamo dokaze da je ovo bilo ubojstvo. -Imamo.
Treći simbol je trokut. - Gdje ste našli ovo?
Na mjestu za dirigenta, ubojica je napisao treći u nizu u notama.
Krug, riba i trokut, ima smisla. - Dosta mi je ovoga.
Hoću da mi kažete točno što znate inače ću vas smatrati suučesnikom
jer očigledno zadržavate informacije. - Imam samo ideju što bi moglo biti.
Što je onda? -Možda nije najbolji trenutak. -Ne mogu vjerovati.
Izaći ću ovdje.
Smeta ti? -Neka, dobro će mi doći šetnja.
Ne šeći daleko.
Prokletnici.
Na Cambridgeu se pripremaju da se proslavi ključni trenutak njegove povijesti.
Ako su glasine istinite, zahvaljujući profesoru Henryu Wilkinsu Bormatova
posljednja teorema bi mogla biti riješena u posljednjih nekoliko sati.
Stotine matematičara širom svijeta će se danas sastati na Cambridgeu
i prisustvovat će javnoj demonstraciji koju će predstaviti prof. Wilkins.
Vjekovima, matematičari su uzalud pokušavali odgovoriti na taj teorem.
Da li će misterija biti riješena?
Oprosti za jučer, ali još uvijek mislim da treba... -Da mislim sam za sebe.
Nisam bio uspješan do sada.
Sutra će "People" objaviti članak o ubojstvima. Objasnio sam sve što znam.
Sve? -Policija vjeruje da ćemo dati rješenje četvrtog simbola
ako to objavimo i da ćemo zaustaviti ubojstva.
Zanima ga da li prepoznajem njegovu inteligenciju. To bi trebalo biti dovoljno.
Mislite da će uspjeti? -To je najbolje što ja mogu.
Imam 12 sati da dokažem da nisam idiot i to bi bilo sve.
Nisi idiot, znaš to, samo se trebaš prisjetiti, ipak pripadaš sekti.
Znam što misliš. -Pa? -To bi ti mogla biti najveća greška u životu.
Vjeruj mi. -Ne vjerujem vam, mislim da lažete. -Tako je, lažem.
Ali ako te ometam dovoljno dugo autobus će krenuti, i bit će prekasno.
Teško je progutati odmah, ali poslije ti se dopadne.
Moje špagete ili moji romani? - Špagete su odličan izum.
Romani imaju smisla, imaš nešto da saznaš i onda ti se objasni
na kraju. U životu se nitko ne trudi da ti nešto objasni.
Ne želim pričati o objašnjenjima ili zaključcima,
ništa van ove sobe ne postoji.
Samo ti, ja i špagete.
Znam što ti je značilo da siđeš sa tog autobusa. -Vrijedilo je.
Tek je počelo.
Pogledaj što si napravila, luda si. - Luda za tobom.
Ukusno. -Imaš nešto tu.
Ovaj trenutak je savršen, jedinstven. Nepotresna osnova zaokrugljene istine.
Molim?
To je od Parmenida, on je bio grčki komičar, rekao je da je stvarnost
velika laž, i da postoji samo jedan Bog koji se ne mijenja.
Opet to radiš. -Što? - Pričaš kao ljudi iz tvoje sekte.
Izgleda da ne znamo drugačije.
Shvaćam zašto djevojke izlaze sa muzičarima. -To je i on rekao.
Stvarno? -Znao je da djevojke vole glazbenike?
To u vezi sekte. Rekao je "trebaš znati, ti si dio sekte".
Jebem ti. Nemoguće, previše je lako. -Što?
Moramo otkriti prije nego što izađe u novinama. -Što?
Kao Seldom si, moraš nastaviti sa njegovom igrom?
Da, samo na to mogu misliti.
Beth je bila u pravu, zaljubljen si u luđaka.
Lorna, samo ovaj put, kada se završi ova mora odlazimo odavde.
Gdje? -Bilo gdje van zidina bez knjiga, gdje ljudi ne znaju za tablice.
Sranje! -Rekla sam ti. Što sada? - Knjižara!
Hej, zatvorili smo. -Samo tren.
Reci mi što tražimo? -Evo ga.
Sekta Pitagorejaca. -Bilo im je zabranjeno da otkrivaju tajne.
Funkcionirali su kao sekta. Brojevi su bili sveti. Nije ovdje.
Oprostite, morat ćete doći kasnije, nema nikoga za kasom.
Ne brinite, ne želimo kupiti nešto. -Onda bolje idite.
Samo tren, molim vas. -Ako pregledate katalog, naći ćete sve.
Ušutite, ne mogu misliti. - Morat ću pozvati osiguranje.
Slobodno, samo idite.
Mora da se spominje negdje, dijagram.
Nešto ovako?
Jedan, početak svih stvari, savršenstvo koje je zatvoreno u sebe.
A riba? -To smo mislili, ali je ovo ranije, to je presjek dva kruga
simbol suprotnosti, dualnosti, prostora dobra i zla.
Treće, trijada, sinteza suprotnosti, mir nakon rata.
A četvrti simbol? -Traktat. 1+2+3+4 je desetka,
Ukupnost, Demiurge, to im je bio božanski broj.
1, 2, 3, 4, tako jednostavno? - Kako to nisam vidio?
Svatko bi znao odgovor. - Što tražiš?
Jedino što znam u vezi njih je da je inteligencija bila od takve
vrijednosti da su retardirani bili korišteni kao zamorci.
Čak su pokušali i transplantaciju organa.
Sranje.
PITAGOREJSKA MEDICINA
Sranje.
Hvala mnogo, samo mi je to trebalo.
DA LI JE OVO SLIJEDEĆE?
Vrati te se vas dvoje! Kuda ćete?
Znamo tko je ubojica. - U redu je.
Znam da sam zeznuo na koncertu, ali mi morate vjerovati sada.
Sada može biti gore, može ubiti više ljudi, vjerojatno desetoro.
Opusti se, ovaj put nas je direktno kontaktirao, pogodili smo simbol.
Traktat. -Tako je, poruka ukazuje na točno mjesto. Rekao nam je broj.
Puta? -841 upravo su prošli. - To je put za Cambridge.
Peterson je već krenuo, pokušat će da zaustavi autobus prije nego što stigne.
Locirali ste autobus? -Udaljen je 30 milja od vašeg mjesta.
Peterson svim jedinicama. Ubojica možda putuje sa...
Ne radite ništa dok ja ne izdam zapovijed.
Gdje su? -Ne vidim ih.
Ispred vas su. -Sada!
Isuse!
Ugasi motor i stavi ruke na volan.
Stigli smo na vrijeme, zaustavili su autobus, Seldom i ostali su sigurni.
Seldom, što ste uradili? Uhvatili ste pogrešan autobus.
Da? -Seldom, moraš razgovarati sa Petersenom da postoji još jedan autobus.
O čemu pričaš? -Djevojčicin autobus je. -Koja djevojčica?
Martine?! Čuješ li me?
Djevojčici iz bolnice je potrebna transplantacija, želi da ubije djecu
da bi spasio nju.
Gdine, oprostite, ovuda molim vas. - Bit će ubijeni, moram pričati sa Petersenom.
Jedan putnik inzistira da razgovara sa vama, potpuno je izgubio kontrolu.
Što, do vraga?
Da li si znao za ovo? Jesi li? Ti i tvoje jednadžbe?!
Ne znam ja ništa.
Ništa.
Petoro žrtava su mogući donatori i petoro organa imaju šanse.
Sada žure u bolnicu. - Zato je poslao hitnu pomoć.
Tako je, htio je napraviti što je manje moguće štete.
Samo ovaj put nije bio neprimjetljiv. - Zašto simboli?
Nije planirao poginuti u nesreći, htio je iskočiti na vrijeme
da izbjegne da bi bio osumnjičeni. - Kako to znate?
Kada se autobus sudario, vrata su bila otvorena.
A ostale smrti? -Da su samo djeca bila ubijena bio bi glavni osumnjičeni.
Vjerovali smo da serijski ubojica nije mislio na njega, ali se preračunao.
Nije izašao na vrijeme.
Nije htio ubijati druge ljude, trebao mu je alibi.
Upravo tako. Šteta što nije uspjelo ranije. Toliko o logici.
Ti si bio samo pijun u njegovoj igri, nema zbog čega da ti bude krivo.
Ne znaš što govoriš.
Ne trebaš ići na zrakoplov, već si miljama daleko. -Samo razmišljam.
Od sada smo samo dvoje turista na aerodromu sa najtežim prtljagom.
Što si spakirala ovdje? - Osnovno, kuhar za špagete i još nešto.
Nadam se da nisi ni jedan roman. - Naravno da ne, nema simbola, Oxforda,
dogovorili smo se. Moći ćeš živjeti ovako? -Da, samo ti i ja.
Mogu li dobiti vaše karte? - On nije znao. -Martine?
Drkadžija me je zeznuo, nije znao koji je treći simbol.
Bože, imaš slike kod sebe!
Isuse! Što je to?
Proveo je tri godine dešifrirajući Njemačke šifre. -Ne možete to ovdje.
Naravno, "kreis" na njemačkom je krug. To je smislio na licu mjesta.
Bio si ovdje ranije? - Nikada nisam imao prilike.
Bila bi šteta da odeš odavde a da ne vidiš ovo.
Ovo je najveća kolekcija falsifikata na svijetu. Ni Michelangelo ne
bi razlikovao ovog Davida od originala. Za stup vjerujemo da
je u Rimu i uvjereni smo da je ovo obična kopija.
Ovdje osjećam olakšanje, nitko me ne pokušava prevariti.
Zapravo, ovo mjesto sadrži najviše istine na cijelom svijetu.
Imamo apsolutnu istinu. Sve je lažno. Van ovih zidova nitko nije uvjeren u išta.
Mnogo ste riskirali dajući mi prazan papir.
To je bilo važno, morao sam te uvjeriti da sam znao koji je znak.
Tada nisam bio siguran, znao sam da me nećeš iznevjeriti.
Ponos ti nije dao da otvoriš ovaj papir dok sam nisi došao do rješenja,
a to bi potrajalo. -Nije postojao serijski ubojica, to je bio izum.
Ali ne vozača autobusa, nego vaš.
Izmislili ste niz ubojstava da biste sakrili pravi zločin, smrt gđe Eagleton.
Beth je ubila baš kao što je policija sumnjala od početka.
Beth je mrzila svoj život, nije više mogla da trpi tu ženu pa je ubila.
Tada vam je poslala poruku tražeći pomoć.
Nisam je mogao pogledati u lice zbog smrti njenog oca.
Nisam je mogao ponovno iznevjeriti. - Sreli smo se na vratima.
Došli ste da se otarasite dokaza, ali sam ja tu smetao i ja sam sve pokvario.
Morali ste da smislite novi plan preda mnom, prije nego što je došla policija.
Pročitali ste riječ krug na njemačkom na ploči za Scrabble i to vam je
dalo ideju, niz neograničenih mogućnosti. Ali vam je trebala i druga smrt
da uvjerite policiju da ubojica nije Beth. Na žalost, ja sam vam pomogao.
Dao sam vam ideju da to napravite a da nisam to ni shvatio.
Neprimjetno ubojstvo. -Ubojica koji ubija nekoga na samrti.
Samo je trebalo pričekati priliku i da ubodete tijelo.
Tada ste poslali drugu poruku, ribu. Niste znali kuda će to odvesti.
Mogućnosti nastavljanja niza su još uvijek bile neograničene.
Morali ste čekati novu priliku i to bi trajalo tjednima, mjesecima.
Nije bilo žurbe. Za treću smrt ste imali drukčiji plan, ali se taj
trokut pojavio kao nebo od Boga i imali ste rješenje.
Prvo sam to odbio, previše ljudi.
Ne lažite, niste mogli propustiti priliku poput ove.
Bio je i trokut, sve je dobilo značenje, kao da su Pitagorejci bili na vašoj strani.
Bilo je savršeno, ali još važnije je da nije bilo napadno.
Dok se nije pojavio luđak. Svatko naše djelo može imati neočekivane posljedice.
Toga ste se najviše bojali.
Tko je znao da će taj vrag pročitati članak u novinama?
Tražio je rješenje za probleme svoje kćerke.
Dok je svakog dana vozio tu zdravu djecu sa savršenim plućima
i oštećenim mozgovima. Zašto su oni zaslužili da žive, ali ne i njegova kćerka?
Nisu jedino matematičarima poznati Grci, da li ste mu rješenje kada
ste objavili niz. I on je želio da završi svoj zločin.
Trebalo je samo telefonirati i jeste.
Misliš da sam ja ubojica? - Ne, niste ubili nikoga, ali ste
krivi za izazivanje smrti one nevine djece. Krivi ste za aroganciju.
Za korištenje slova na tabli za igru. Tko mislite da ste?
Nadam se da te je moja greška naučila nečemu.
Da, jednom, jednoj važnoj stvari. I brojevi lažu. Istina nije matematička
kako sam vjerovao, apsurdna je, zbunjujuća, nasumična,
nepostrojena i duboko neprijatna. - Drago mi je da se slažemo u vezi sa nečim.
Nešto si izostavio.
Pravi krivac, onaj koji je sve pokrenuo. - Tko?
Ti, Martine. -Ne nasmijavajte me.
Ako me ne vjeruješ pitaj Beth. Bila je zaljubljena u tebe, nisi svjestan?
Upamtila je tvoje riječi. - Probaj to.
To joj se urezalo u glavu kao čekićem. "Budi slobodna kao ja".
To je razumjela i to je napravila, stavila točku na ono što ju je
sprečavalo da bude slobodna. Vlastitu majku.
Leptir koji zaleprša krilima i uzrokuje uragan na drugoj strani svijeta.
Zvuči li poznato? Da li si ti taj leptir, Martine?